I det elisabetanske teatrets storhetstid
kjempet to teatre med hverandre om dramatikere og publikum.
I nordbyen var Curtain Theatre
tilholdssted for Englands mest berømte skuespiller, Richard Burbage.
Over elven var konkurrenten, bygget av Philip Henslowe,
en forretningsmann med pengeproblemer...
Rose...
Henslowe, vet du hva som skjer med en mann som ikke betaler gjelden sin?
Den Sørgelige Tragedie om PENGEUTLÅNERENS HEVN
Støvlene hans tar fyr!
Hva hyler du for...
når det er jeg som har smerter?
- Hva har jeg, herr Lambert? - Smerter, herr Fennyman.
Hvor sterke, herr Frees?
Tolv pund, en shilling og fure pence, inkludert interesser.
- Jeg kan betale! - Når?
Om to uker! I verste fall om tre!
Ta dem ut.
Hvor vil du finne...
seksten pund, fem shilling og ni pence.
Inkludert interesser, på tre uker?
- Jeg har et flott, nytt skuespill! - Før dem inn igjen.
- En komedie! - Kutt av ham nesen.
Det er en ny komedie av William Shakespeare.
- Og ørene hans. - Og en andel!
Vi blir partnere, herr Fennyman!
Partnere?
En publikumsuksess.
Forbyttet identitet. Skipsforlis og piratkonger.
- En bit med en hund, og kjærlighet. - Jeg tror jeg har sett det.
Jeg likte det ikke.
- Men denne gangen er det av Shakespeare. - Hva heter det?
Romeo og Ethel, Piratens Datter.
Bra tittel.
Et skuespill er tidkrevende. Finne skuespillere, alle prøvene...
La oss si at vi åpner om to uker.
Det blir 500 ståplasser til to pence.
I tillegg til 400 sitteplasser til tre pence, en penny ekstra for pute.
La oss si 200 puter.
Vi regner med to forestillinger. Hvor mye blir det, herr Frees?
- Nøyaktig tjue pund. - Korrekt.
- Må betale skuespillerne og forfatteren. - Dele profitten.
- Det blir ingen profitt. - Naturligvis ikke.
Jeg tror du har kommet på noe lurt.
Undertegn der.
Romeo og Ethel, Piratens Datter.
Er det nesten ferdig?
Uten tvil fullfører han det i dette øyeblikk.
Will.
Hvor er skuespillet mitt?
Si at det nesten er ferdig! Si at det i hvert fall er påbegynt!
"Tvil på om stjernene er ild, tvil på om solen går rundt. "
Vi har ikke tid til dette, snakk prosa!
Hvor er skuespillet mitt?
- Trygt fastlåst her inne. - Gud være lovet.
Fastlåst?
- Så snart jeg finner min muse. - Hvem er hun denne gangen?
Hun er alltid Afrodite.
Aphrodite Baggot, som gjør det bak Dog and Trumpet?
Henslowe, du har ingen sjel...
så hvordan kan du forstå tomheten som søker sin sjelsfrende?
Jeg er en død mann, og luta lei også.
Teatret er stengt i tolv uker, på grunn av pesten.
Skuespillerne mine må opptre på snuskete buler...
mens Burbage og Chamberlains Menn blir invitert til hoffet...
og mottar ti pund for å framføre ditt stykke...
skrevet for mitt teater, av min forfatter, på min risiko...
den gang du var en ung grønnskolling.
- Hvilket stykke? Richard Krokrygg? - Nei, de vil ha komedie.
Sånn som Romeo og Ethel.
- Hvem skrev det? - Ingen. Du skulle skrive det for meg.
- Du fikk tre pund forrige måned. - Halvparten av gjelda di.
Du skylder meg ennå for En herre fra Verona.
Hva betyr vel penger for oss? Jeg, din beskytter, du, min forfatter.
Når pesten forsvinner...
vil Burbage ha et nytt skuespill av Marlows på Curtain.
- Har ingenting på Rose. - Henslowe.
- Kan du låne meg 50 pund? - Femti pund?
Burbage tilbyr meg partnerskap i Chamberlains Menn.
Med 50 pund er mine dager som leieskuespiller over.
Hvorfor skjærer du ikke like godt hjertet ut på meg?
Svaret er nei?
Teatre er djevelens håndlangere!
Skuespillerne bringer lyster i deres koner og ondskap i deres barn!
Og Rose fremstår som uren, samme hva dets navn matte være.
Måtte pesten forbanne begge hus!
Hvor skal du?
Mitt ukentlige skriftemål.
APOTEKER ALKYMIST ASTROLOG
Ord, ord.
Jeg hadde en gang diktergaven.
Jeg kunne lage kjærlighet av ord, som pottemakeren lager ting av leire.
Kjærlighet som styrter herredømmer.
Kjærlighet som binder to hjerter sammen som helvetesild og Svovel.
For seks pence for verset kunne jeg få et nonnekloster i opprør.
- Men nå... - Men likevel ligger du med kvinner.
Svarte Sue, Feite Phoebe...
Rosaline, Burbages syerske, Aphrodite, som gjør det bak...
Ja, av og til. Hva så?
Jeg har mistet gaven.
Jeg er her for å hjelpe deg.
Fortell med egne ord.
Det er som om min fjærpenn er brukket...
som om kilden til min fantasi har tørket ut...
som om min begavelses stolte tårn har falt sammen.
- Interessant. - Det kommer ingenting.
Meget interessant.
Det er som å få opp en lås med en våt sild.
Har du problemer med elskovsakten?
Hvor lenge har det vart?
Den hadde bra lengde før, men...
Nei, nei. Har du kone og barn?
Ja.
Jeg var en ung fyr på 18.
Anne Hathaway var ni år eldre enn meg.
- En velstående kvinne? - Hun hadde et lite hus.
- En dag var hun tre måneder på vei... - Og deres forhold?
- På min mors side, var det Ardens. - Nei, ektesengen.
Fire år og 150 km unna, i Stratford.
Det har vært en kald seng også, siden tvillingfødselen.
Å bli avvist var en velsignelse.
- Så nå er du fri til å elske... - Men kan likevel ikke, ei heller skrive.
Her er et armbånd...
funnet i...
Psykes tempel på Olympus.
Bare fure pence.
Skriv navnet ditt på et papir, og mat slangen med det.
Bringer det min diktergave tilbake?
Hun som bærer det vil drømme om deg, og din gave kommer igjen.
Ordene vil flyte som en elv.
Ser deg neste uke.
Vi drar til Whitehall.
Lykke til.
- Til deg også, Crab. - Han er nervøs, har aldri opptrådt her.
Når skal du skrive en tragedie, Will?
- Jeg kan opptre. - Det ville ha vanæret Seneca.
Det ingen hund i den første scenen.
- Hvordan går det? - Skal fortsatt ha betalt for stykket.
Ikke av meg. Jeg stjal det bare.
Det må settes en knapp i dette ermet.
Hvor hadde Syersken øynene sine?
- Når blir du med i Chamberlains Menn? - Når jeg har skaffet 50 pund.
- Skriver du på noe? - En komedie. Nesten ferdig.
En komedie om pirater.
- Storartet. - Ta den med i morgen.
- Henslowe betalte meg ti pund for den. - Du er en løgner.
Komedien går til Ned og Admiralens Menn.
Ned passer ikke.
Will?
Her har du to sovereigner. Du får to til når jeg ser stykket.
Skal få deg hengt for lommetyveri!
Dronningen har befalt det. Hun elsker komedier.
Og Teatermesteren er i vår favør.
Og hva får herr Tilney i gjengjeld fra deg?
- Spør ham. - Hun kommer!
Stopp overtalingskunsten, kjære Proteus.
Når skriver du meg en sonett?
- Jeg har mistet gaven. - Du forlot den i min seng.
Kom tilbake og let etter den.
Blir du min muse, Rosaline?
Burbage underholder meg...
men du har mitt hjerte.
De tæringsrammede motarbeider meg.
Will Shakespeare har et skuespill.
Så la oss hoste oss gjennom det.
Min far gråt, min mor jamret...
vår tjenestepike hylte...
Men denne hardhjertete bastarden...
felte ikke en tåre...
Ser du? Komedie.
Kjærlighet og en bit med en hund.
Det er slikt de vil ha.
Han er lik en stein...
og viser ikke mer nåde enn en hund!
Selv en jøde ville ha grått ved å se vår avskjed.
Men bastarden feller ei en tåre, ei heller ytrer et ord...
Godt spilt, mester Crab!
Jeg roser Dem!
Hvilket lys er et lys...
om Silvia ei kan ses?
Hvilken glede er glede...
om Silvia ei er tilstede?
Men det maner frem hennes bilde.
Og næres av perfeksjonens skygge.
Om jeg ei er hos Silvia om natten...
vil ei heller nattergalen synge.
Ser jeg ei Silvia om dagen...
er det ei dag for meg å se på.
Hvem likte du best av Proteus og Valentine?
Proteus spilte best, Valentine var kjekkest.
Hunden ga meg den beste latteren.
Silvia likte jeg ikke.
Fingrene hans var røde...
og han snakket som en skolegutt.
Kjærlighet på en scene blir aldri ekte kjærlighet...
så lenge loven tilsier at heltinnen spilles av guttunger med underkjoler.
- Når kan vi se et nytt stykke? - Når dronningen befaler det.
Nei, på teatret!
Teatre er ikke for høytstående damer.
Jeg er da ikke så høytstående.
Velstående betyr høytstående...
men det gjør også godt gift.
Lord Wessex så på deg i aften.
Alle hoffets menn er uten poesi.
Hvis de liker meg, er det på grunn av fars formue.
Jeg vil at mitt liv skal fylles av poesi...
og eventyr.
Men fremfor alt av kjærlighet.
Slik som Valentine og Silvia?
Nei, ikke den selvgode kjærligheten...
men den som forandrer selve livet.
Ulydig, uregjerlig, som ett hjertets opprør...
det finnes intet botemiddel, bare ødeleggelse eller ekstase.
Slik kjærlighet man ikke finner i skuespill.
Jeg vil ha kjærlighet, ellers ender jeg mine dager som...
Som en guvernante?
Men jeg skulle gjerne vært som Valentine og Silvia også.
Gud velsigne deg, og god natt.
Jeg ville ha sovet hele livet...
hvis jeg kunne drømme meg inn i en skuespillergruppe.
Puss tennene mens du drømmer, da.
Splitt.
Denne gangen skal støvlene av.
- Hva har jeg gjort? - Teatrene er stengt på grunn av pesten.
- Å, det. - Etter Teatermesterens ordre.
Tillat meg å forklare den teatersaken.
På grunn av uoverkommelige forhindringer er den på vei mot en katastrofe.
- Så hva gjør vi? - Ingenting.
- Merkelig nok, så vil alt ordne seg. - Hvordan?
Jeg vet ikke, det er et mysterium.
Skal jeg drepe ham, herr Fennyman?
Teatrene er atter åpne...
etter befaling fra Teatermesteren.
Teatrene er åpne igjen!
Herr Fennyman...
herr Tilney har åpnet teatrene.
Vil dere være så vennlige...
Hvor er skuespillet?
Det kommer!
Det kommer.
Jeg har strålende nyheter!
Jeg også. Romeo og Rosaline, Scene 1.
Gud, hvor jeg er god!
Rosaline? Du mener Ethel?
Richard?
Burbage!
Herr Tilney.
Jeg fant ham heller ikke hjemme.
Jeg ville ha gjort deg udødelig.
Si til Burbage at han har mistet et nytt stykke av Shakespeare.
Hva bryr vel Burbage seg om det?
Han klargjør Curtain for Kit Marlows.
- Har dere åpnet teatrene? - Jeg har gjort det, mester Shakespeare.
- Hva med pesten? - Jeg vet det.
Men den har alltid ligget på lur rundt husene.
Dagens spesial er syltelabb, marinert i einerbæreeddik...
servert på en pannekake.
Er du ferdig?
Ja, nesten.
God morgen, mester Nol. Du vil få en fin rolle.
Vi trenger Ralph til piratkongen.
Admiralens Menn er på turné.
Jeg trenger skuespillere!
Dere som er ukjente har sjansen til å bli kjente!
- Hva med pengene, Henslowe? - Det vil ikke koste dere en penny!
Rolleprøve om en halv time!
Jeg ville ha hatt en rolle til deg...
men jeg har hørt at du er fyllikenes fyllik.
Aldri når jeg jobber!
Mandragora.
Ublandet?
Gi min venn et beger av deres beste brandy.
Kit.
- Hvordan går det, Will? - Storartet.
- Burbage sier du har et skuespill. - Det har jeg, myntene er beviset.
Gi herr Marlows et beger.
Hører du har et nytt stykke for Curtain.
Ikke nytt. Det er Doktor Faustus.
Jeg elsker dine tidlige arbeider.
"Var dette det ansiktet som sjøsatte tusen skip...
"og brente Iliums toppløse tårn?"
Jeg er nesten ferdig med et bedre stykke.
Massakren i Paris.
- Bra tittel. - Og ditt?
Romeo og Ethel, Piratens Datter.
Det vet jeg.
Hva er handlingen?
Vel, det er denne piraten...
Jeg har ærlig talt ikke skrevet et ord.
Romeo er italiensk...
går fra en kjærlighetshistorie til en annen.
Ja, det er bra. Helt til han møter...
- Ethel. - Mener du det?
Datteren til hans fiende.
Hans beste venn blir drept i en duell...
med Ethels bror, han heter Mercutio.
Mercutio. Fint navn.
- Will, de venter på deg! - Jeg kommer.
Lykke til, Kit.
- Jeg trodde skuespillet var til Burbage? - Dette er et annet.
Et annet du har skrevet?
"Var dette det ansiktet...
"som sjøsatte tusen skip...
"og brente Iliums toppløse tårn?"
Takk.
Jeg vil fremføre noe fra Faustus, skrevet av Christopher Marlowe.
- Det var noe nytt. - Iliums toppløse tårn?
"Søte Helen, gjør meg udødelig med et kyss.
"Var dette det ansiktet... "
Veldig bra, herr Wabash. Meld deg til rekvisitøren.
Skredderen min vil bli skuespiller.
Jeg har litt gjeld her og der.
Det skulle være alle.
- Har du sett en Romeo? - Nei.
Jeg går til mitt arbeid, og du til ditt.
Kan jeg begynne?
- Navnet ditt? - Thomas Kent.
Jeg vil framføre noe av en forfatter som er i alle skuespilleres hjerter.
"Hvilket lys er et lys...
"om Silvia ei kan ses?
"Hvilken glede er en glede, om Silvia ei er tilstede?
"Men det maner frem hennes bilde.
"Og næres av perfeksjonens skygge.
"Om jeg ei er hos Silvia om natten...
'Vil ei heller nattergalen synge.
"Ser jeg ei Silvia om dagen...
"er det ei dag for meg å se på.
"Hun er min innerste kjerne, og det lar jeg henne forbli... "
- Ta av deg hatten! - Hatten?
Hvor har du lært dette?
- Jeg... - Få se på deg. Ta av deg hatten!
- Er du mester Shakespeare? - Vent der!
- Will, hvor er skuespillet? - Hvor er gutten?
Lykke til!
- Følg etter den båten! - Skal bli!
Jeg kjenner ansiktet ditt. Er du skuespiller?
- Ja. - Jeg tror jeg har sett deg opptre.
- I stykket om den kongen. - Å, ja?
Jeg hadde Christopher Marlowe i båten her en gang.
- Kjenner du det huset? - Sir Robert De Lesseps.
Hvor er hun? Gjestene kommer om hvert øyeblikk.
Lord Wessex også, på frierføtter.
Min mann vil avgjøre dette i aften.
Med offentliggjøring og feiring.
I morgen vil han ha meg med på landet...
og vi forblir på godset der i tre uker.
Gud velsigne deg, mor.
Varmt vann, guvernante.
Jeg ser etter Thomas Kent.
- Hvem? - Skuespilleren.
- Hvem er det som spør? - Will Shakespeare.
Skuespillerforfatter for Rose.
Mester Kent...
er min nevø.
Jeg venter.
Det får du ingenting ut av.
"Romeo Montague...
"en ung mann fra Verona. "
Verona igjen?
"En komedie om familiefeider...
"med gjenforening når Romeo...
'Viser seg å være en Capulet...
"røvet fra vuggen og oppfostret av sin mor fra Montaguefamilien...
"som var blitt frarøvet sitt eget barn av piratkongen. "
Din mor og din far...
I morgen reiser de på landet i tre uker!
Er ikke mester Shakespeare kjekk?
- Han er kjekk som en sjarlatan. - Guvernante, da!
Han ville gi Thomas Kent...
livet som Viola De Lesseps drømmer om.
Når dine foreldre kommer tilbake, sier jeg alt.
Du sier ingenting.
Som jeg elsker deg, og du elsker meg...
vil du snøre inn mine bryster og kjøpe en gutteparykk.
Mester Plum, hva gjør du her?
En sånn femshillings-sak, Will.
Vi spiller opp til dans.
Jeg leter etter Thomas Kent.
Musikere får ikke spise. Sir Roberts ordre.
Hun er en skjønnhet...
som ville ha erobret en konge, selv med muskat i medgift.
Mine plantasjer i Virginia er ikke satt i pant for muskatnøtter.
Jeg har et aktet navn, som vil bringe Dem prestisje...
når Deres barnebarn er en Wessex.
- Er hun fruktbar? - Hun vil nok avle.
- Hvis ikke, så send henne tilbake. - Er hun lydig?
Som et muldyr.
Hvis du er mannen som skal ri henne...
så finner du rubiner i saltasken.
Jeg liker henne.
Ved alle himmelens stjerner.
Hvem er hun?
Viola De Lesseps? Drøm videre, Will!
Mester Shakespeare.
Min lady Viola.
Min herre.
Jeg har snakket med Deres far.
Hva så, jeg snakker med ham hver dag.
Jeg har hørt De er en dikter.
En dikter uten ord?
Dikter?
Jeg har sett en skjønnhet som setter mine dikt...
blant de snakkende ravner på Tower of London.
- Hvordan har jeg fornærmet Dem? - Ved å begjære min eiendom.
Kan ikke la blod flyte her, så jeg kutter strupen Deres senere.
Har De et navn?
Christopher Marlowe, til Deres tjeneste.
Romeo.
En ung mann fra Verona.
En komedie av William Shakespeare.
- Min lady! - Hvem er det?
- Will Shakespeare. - Madam!
Jeg kommer, guvernante!
- Mester Shakespeare. - Ja, dessverre.
Hvorfor "dessverre"?
- Elendig skuespiller. - Ja, "Dessverre. "
For De var den dikter jeg verdsatte høyest...
og skuespillerforfatteren som erobret mitt hjerte.
- Å, jeg er ham også! - Madam!
Jeg kommer! Jeg er straks tilbake.
Jeg er i sjansens makt. Jeg blir straffet for dette.
Min lady, min kjære!
Finner de deg her, dreper de deg!
- Madam! - Jeg kommer!
"Trekk sverdet, om dere er menn!
"Gregor, husk ditt svingende slag!
"Tilbake, dårer! Trekk inn sverdene. Dere vet ikke ha dere gjør! "
Det begynner bra, men så er det noe trist om Rosaline.
Hvor er komedien? Hvor er hunden?
Synes du dette er morsomt?
Jeg var piratkonge, så guvernante. Det er morsomt.
Vi trenger seks menn til, og de vi har, snakker ubehøvlet...
og skulle sendes tilbake til slummen.
Vi har ingen Romeo. Det blir katastrofe.
Vi mangler ennå fure akter, apropos katastrofe.
- Sir! - Hvem er du?
Jeg er Ethel, piratens datter.
Aldri i helvete!
Hør etter!
- Takk. - Bare hyggelig.
- Hvem er det? - Ingen. Bare forfatteren.
Vi er i ferd med å ta fatt på en lang reise.
Det er vanlig å holde en liten tale den første dagen.
Det skader ikke. Forfattere liker det.
Dere vil vite hvilke roller dere skal få.
Jeg gjør det.
Hør etter, avskum.
Å funne skuespillere er lett...
så jeg, Hugh Fennyman, har dere i min hule hånd.
Hurra!
Admiralens Menn har kommet tilbake!
Ned!
Henslowe!
Hvem er dette?
Vær stille, din kjøter!
Jeg er Hieronimus.
Jeg er Tamburlaine.
Jeg er Faustus.
Jeg er Barabbas, Jøden fra Malta.
Ja, Will, jeg er også Henrik den Sjette.
Hva er skuespillet, og hva er min rolle?
- Et øyeblikk... - Hvem er du?
Jeg er' pengene.
Da kan du bli...
så lenge du holder munn.
Hør etter. Du vil få se hvordan geni skaper legende.
- Takk for det. - Vi trenger desperat en Mercutio.
En ung adelsmann fra Verona.
- Tittelen på stykket? - Mercutio.
Er det?
Jeg spiller ham.
Velkommen.
Sam, min skjønne!
- Er du klar til å forelska deg igjen? - Det er jeg.
Har stemmen din sunket?
Nei, bare litt forkjølelse.
Da har vi alle skuespillerne, bortsett fra Thomas Kent.
Jeg så Tamburlaine.
- Det var flott. - Ja, jeg så det.
Et slikt storslagent verk.
Ingen overgår Marlows.
Bedre lykke neste gang, gutt.
Jeg har opptrådt før.
De kuttet hodet av meg i Titus Andronicus.
Når jeg skal skrive skuespill, skal de være som Titus.
Du beundrer det.
Jeg likte det når de kuttet av hoder...
og lemlestet datteren med kniv.
- Hva er navnet ditt? - John Webster.
Kom her, pusekatt.
Masse blod.
Bare det er ordentlig skuespill.
Jeg må gå tilbake.
Her kommer han, vennligst gå til side.
Jeg kjenner hans sorg, kan ei fornektes.
Er jeg så heldig at De forblir, så jeg hører Deres bekjennelse.
- Vi unngår rollen så lenge. - Hvem?
- Romeo. - Han som kom med brevet.
- Hva? - God morgen, fatter.
Er dagen så ung?
- Klokken er Slagen ni. - Sorgfulle timer virker lange.
Hvilken sorg forlenger Romeos timer?
Sorgen over å ikke ha det som gjør timene korte.
- Godt. - I kjærlighet?
- Ute. - Kjærligheten?
- Ute av hennes gunst, som jeg elsker. - Ikke si alt på en gang.
- Forstår du meg? - Nei.
Du snakker om en ubetydelig kvinne vi ikke engang har møtt.
Hva vil han så ha igjen når han møter sin Julie?
- Julie? Du mener Ethel? - For Guds skyld!
Må jeg konstant bli avbrutt?
Hva gjør han i Akt To, når han møter sitt livs kjærlighet?
Jeg er lei for det, men jeg har ikke sett Akt To.
Selvfølgelig har du ikke det. Jeg har ikke skrevet den.
En gang til.
Hvor er Mercutio?
Inne i hodet mitt. Pass på det som skjer på scenen.
Jeg må skrive en sonett.
Sonett? Et skuespill, mener du vel?
"Til Lady Viola De Lesseps...
"overlevert av Thomas Kent. "
"Skal jeg sammenligne deg med en sommerdag?
"Du er skjønnere og varmere.
"Sterke vinder svaier knappene i mai... "
To timer i bønn!
Lady Viola er from.
Fromhet hører søndagen til!
Og en to timers bønn er ikke fromhet, men selvopptatthet.
Det er best om De kommer tilbake i morgen, min herre.
Det er best De ber henne å vise litt oppdragelse...
for sin seksdagers herre og mester!
Lady Viola.
Lord Wessex, De har ventet.
Det er jeg klar over.
Men det er skjønnhetens privilegium.
De smigrer, min herre.
Jeg har snakket med dronningen.
Hennes Majestets samtykke er påkrevet når Wessex tar seg hustru...
og samtykker hun, er det en befaling.
Skal De gifte Dem, min herre?
Deres far skulle ha underrettet Dem bedre.
Han har kjøpt meg til Dem.
Han kommer tilbake for å se oss gifte om to uker.
De har tillatelse til å vise Deres glede.
Men jeg elsker Dem ikke!
Hvor har De Deres tanker?
Deres far var en butikkeier.
Deres barn blir offiserer. Jeg får rikdom.
Det er det eneste som teller.
De vil like Virginia.
- Virginia? - Ja.
Min formue ligger i tobakkplantasjene.
Jeg trenger 4000 pund til et skip, for å iverksette mine investeringer.
Jeg tror det ligger en fremtid i tobakken.
Vi blir ikke der så lenge. Tre eller fure år.
Hvorfor meg?
Det var øynene Deres.
Nei, det var leppene.
Vil De trosse Deres far og dronningen?
Dronningen har samtykket?
Hun vil ta Dem i øyesyn.
I Greenwich, på søndag.
Vær underdanig, beskjeden, takknemlig...
og kortfattet.
Jeg skal gjøre min plikt, min herre.
"Mester Will, mitt hjertes dikter...
"jeg ber deg, steng meg ute fra ditt.
"Jeg skal gifte meg med Lord Wessex.
"En datters plikt...
"og en dronnings befaling. "
Herrene bak, damene foran.
Er du en dame, herr Kent?
Beklager.
Vi må gjøre det på nytt.
Likte du ikke replikken?
Den var glimrende.
"Jeg ser at eventyrdronningen har vært der med deg. "
Glimrende, og bra lengde.
Men så forsvinner han for en evighet.
Du har denne duellen.
Et slag utkjempet med ord og sverd, hvis like aldri har vært beskrevet.
"Måtte pesten forbanna begge hus! "
Dør han?
Hvor er skuespillet mitt?
Ga du henne brevet mitt?
Dette er til deg!
Å, Thomas, hun har brutt våre bånd.
Jeg er knust i min manndom...
utrøstelig og ruinert...
som et dyr i bur.
- Er han en forfatter? - Ro båten!
Hun sier jeg må holde meg unna.
Hun skal gifte seg med Lord Wessex! Hva skal jeg gjøre?
Elsker du henne, gjør du som hun sier.
- Og knuse hennes hjerte og mitt? - Du kjenner bare ditt.
Hun elsker meg, Thomas!
- Sier hun det? - Nei.
Hun gjør det likevel, der blekket er blandet med tårer.
Gråt hun da hun ga deg dette?
- Jeg fikk brevet av guvernanten. - Din tante.
Ja, min tante.
Men hun gråt kanskje litt.
Fortell hvordan du elsker henne, Will.
Som en sykdom og dens helbredelse.
Som sol og regn.
Som kulde og hete.
Er hun vakker?
Siden jeg kom tilbake fra landet...
har jeg ikke sett henne på nært hold.
Er hun... vakker?
Hvis jeg kunne skrive med skjønnheten i hennes øyne...
jeg var født til å se inn i dem, for å kjenne meg selv.
Og leppene?
Leppene?
En nyutsprunget rose ville visne om den kunne føle misunnelse.
Og stemmen hennes, som lerkesang?
Dypere, bløtere. Ikke som din kvitring.
Jeg ville forby nattergaler, så de ikke forstyrrer hennes sang.
- Synger hun også? - Hele tiden.
Uten tvil. Og hun spiller lutt. Hun har et naturlig talent.
Og hennes bryster.
Nevnte jeg hennes bryster?
Hva med dem?
De er som et par epler...
så runde og utsøkte som gullepler.
Hun gjør nok klokt i å holde din kjærlighet på avstand.
For hvilken lady kan oppfylle dine forventninger...
når hennes øyne og lepper og stemme kanskje ikke er vakrere enn mine.
Dessuten, kan en...
velstående dame som skal giftes adelig...
bli lykkelig med en fattig dikter fra elvebredden?
Ja, ved Gud!
Kjærlighet kjenner ikke til rang og elvebredder.
Det kan gnistre mellom en dronning og en landstryker som spiller kongen.
Deres kjærlighet dyrkes av begge...
for fornektet kjærlighet skader sjelen vi skylder Gud.
Si til henne at William Shakespeare venter på henne i hagen.
Hva med Lord Wessex?
For et kyss ville jeg trosse tusener av Wessex'er.
Takk, min lady.
Lady?
Viola De Lesseps. Har kjent henne fra hun var barn.
Hun ville ikke narre et barn engang.
Merkelig nok, så er jeg litt av en forfatter selv.
Det tar ikke lang tid å lese dette.
Du kjenner vel alle bokhandlerne!
Kan du elske en narr?
Kan du elske en skuespiller?
Vent!
Du er fremdeles jomfru, kanskje mitt inntrykk av deg er feil?
Er du forfatter av William Shakespeares skuespill?
Ja.
Så kyss meg igjen, for inntrykket er riktig.
Jeg vet ikke hvordan man kler av en mann.
Det er rart for meg også.
Gå nå da!
Jeg ville ikke ha trodd det.
At det finnes noe bedre enn skuespill.
Det gjør det.
Selv dine skuespill.
Og det var kun mitt første forsøk.
Ikke forlat meg.
Jeg må.
Se på lyset fra vinduet.
Det er månens lys.
Nei, hanen vekket meg.
Det var en ugle.
Henslowe kan vente.
Henslowe?
Pokker ta det skuespillet hans.
Vi har ennå tid. Der er fremdeles mørkt.
- Det er dag. Hanen forteller oss det. - Det var uglen.
Tro meg, kjære, det var uglen.
Vil du la oss skuespillere forbli uten et stykke å øve på i dag?
Huset våkner. Det er en ny dag.
Det er en ny verden!
Gode pilegrim, din hånd gjør galt i å vise...
all denne mannlige lidenskap.
For helgener har hender som pilegrimer rører ved...
og flate mot flate er hellige henders kyss.
Har ikke helgener også lepper og hellige hender?
Jo, pilegrim.
Lepper de må bruke til bønn.
Så, kjære helgen, la lepper gjøre hva hender gjør.
De ber.
Gjør det, så ikke tro blir til fortvilelse.
Helgener er urørlige, men tillat det for bønnens skyld.
Det er din tur.
For svarte grisen!
Så forbli urørlig...
mens mine bønner trer i kraft.
Mine lepper blir av dine fra synden renset.
Så la mine lepper få synden de har tatt.
Synd fra mine lepper? Du søte ulovlighet. Gi meg min synd tilbake.
Det er ikke akkurat sånn.
Det er mer som... la meg.
Så la mine lepper få synden de har tatt.
Synd fra mine lepper? Du søte ulovlighet. Gi meg min synd tilbake.
- Du kysser helt etter oppskriften. - Will!
Flaks at du var her!
- Jeg kan skrive ferdig skuespillet... - Ja!
Fortsett. Hvor er Ralph?
Madam, Deres mor vil ha et ord med Dem.
- Hva er hennes mor? - Men min herre...
hennes mor er jo husfruen, og en god dame...
klok og rettsindig.
Jeg tok hånd om hennes datter som De snakket med.
Han som får henne...
skal få myntene.
Er hun en Capulet?
Mitt liv er min fiendes gjeld.
Dra av sted. Festen er på sitt beste.
Jeg frykter så. Mer enn så blir min uro.
Kom hit, guvernante. Hvem er den unge mannen?
Sønn og arving til gamle Tiberius.
La det bli natt.
- Hvorfor ville han ikke danse? - Jeg vet ikke.
Spør om hans navn.
Er han gift, skal min grav bli min bryllupsseng.
Nei, ikke gå.
Jeg må.
- Eneste sønn til din verste fiende. - Fryktelig.
Helt... fryktelig.
"Men hvilket lys er dette som gjennom vinduet bryter?
"Det er øst...
"og Julie er solen.
"Stig opp, klare sol, og drep den misunnelige månen...
"som allerede er syk og blek av sorg...
"over at du, hennes jomfru, er fagrere enn henne. "
- Å, Will! - Noe av det er brukbart.
"Det er min lady, det er min kjære!
"Om hun hadde visst hun var det!
"Stråleglansen fra hennes kinn ville vanære stjernene...
"slik dagslyset demper en lampe. "
Hennes øyne ville i himmelen...
funkle så klart...
at fuglene ville synge, og tro det ei var natt.
Se hvordan hun hviler kinnet mot hånden.
Kunne jeg bare være hansken på hånden...
så jeg kunne røre det kinnet.
Akk.
"Å, Romeo.
"Hvor-for finnes du, Romeo?
'Tross din far, og fornekt ditt navn. "
Vil du ikke, så har du ennå min kjærlighet...
og jeg vil ei lenger være en Capulet.
Skal jeg lytte eller snakke?
"Hvilken mann er De som i nattens gjemsel...
'Treder inn i mine innerste tanker?
"Til et navn jeg ei kjenner forteller jeg hvem jeg er. "
Mitt navn er foraktelig for meg selv, fordi det er en Deres fiende.
Var det skrevet ned, ville jeg rive det i stykker.
"Frukthagens murer er høye, og vanskelige å bestige...
"og den betyr døden, med tanke på hvem De er...
"skulle noen av mine slektninger funne Dem her.
"Ser de Dem her, vil de myrde Dem. "
Det dveler mer fare i dine øyne enn i 20 av deres sverd.
Vær søt, og jeg er bevis mot deres fiendskap.
Vil ikke for alt i verden at de ser Dem her.
Nattens kappe vil skjule meg for deres øyne.
Og hvis De elsker meg, la dem funne meg her.
"God natt...
"la søt hvile komme til Deres hjerte...
"som inn i mitt bryst.
'Vil De forlate meg så utilfredsstilt?"
Det var min replikk.
Det er min også.
Vil du forlate meg så utilfredsstilt?
Hvilken tilfredsstillelse kan du få i natt?
Bytte av ditt trofulle løfte mot mitt.
"Min gave er bunnløs som havet.
"Min kjærlighet er like dyp.
"Jo mer jeg gir deg...
"Jo mer jeg har...
"for begge er uendelige. "
Madam?
Jeg hører lyder innenfra. Kjæreste, adjø.
- "Jeg kommer, snille guvernante. " - Jeg kommer, snille guvernante.
"Forbli, jeg kommer igjen. "
Forbli, jeg kommer igjen.
Å, velsignede natt.
"Jeg er redd...
"at om natten er alt kun en drøm.
"Altfor smektende og søt...
'Til å være virkelighet. "
For å opphøre din strid, og forlate meg med min sorg.
Ett tusende ganger god natt.
Det er tusende ganger verre å savne ditt lys.
Jeg kan ikke bevege meg i denne kjolen. Får meg til å se ut som en gris.
Jeg har ingen nakke i denne grisekjolen.
- Hvordan er det? - Det er greit nok.
Ned, jeg vet det.
Det er bra.
Men tittelen holder ikke.
Romeo og Julie. Bare et forslag.
Takk, Ned.
- Du er en gentleman. - Og du er en dass.
- Når i morgen skal jeg sende bud på deg? - På slaget ni.
Jeg svikter ikke. Det er 20 år til da.
Glemte hvorfor jeg kalte deg tilbake.
- Ingen hund av noe slag? - Stille!
Munken vier dem i hemmelighet...
så havner Ned i slåsskamp med en av Capuletfamilien.
Romeo prøver å stoppe dem, og kommer i veien for Ned, det vil si Mercutio.
Så Tybalt dreper Mercutio, og så dreper Romeo Tybalt.
Prinsen forviser ham fra Verona.
Det er antagelig da han forliser med skipet...
på øya til piratkongen.
For Guds skyld, stopp kaklingen og kom dere ut!
Ut!
Tusen unnskyldninger.
Fortsett.
Og med en silketråd tar den tilbake...
så elskende sjalu på hans frihet.
- Skulle ønske jeg var din fugl. - Jeg hadde drept deg med kjærlighet.
God natt.
Avreise er slik en søt smerte, at jeg kunne si "god natt" til det blir morgen.
Søndag.
Det er søndag.
Jeg kom på noe mens jeg sov.
Munken som viet dem blir delaktig i deres skjebne.
- Men alt vil ende godt. - I himmelen, kanskje.
Det er ingen komedie jeg skriver nå.
En bred elv skiller de elskende.
Familie, plikt, skjebne.
Uforanderlige som menneskets natur.
Dette er ikke livet.
Det er en stjålet årstid.
- Vær tålmodig, min herre. - Tålmodig?
- Ber De dronningen være tålmodig? - Min herre, jeg skal...
Søndag. Greenwich!
Hør godt etter.
Dronningen, Gloriana Regina...
Guds utvalgte fartøy, den strålende...
er i Greenwich, forberedt på...
å skjenke sitt nådige samtykke over mitt valg av hustru.
Er vi sene, vil ikke den gamle heksa tilgi det!
"Gå til min ladys kammers og hent henne, med eller uten undertøy! "
Du kan ikke! Ikke en gang for dronningen!
Hva mener du jeg bør gjøre? Gifte meg med deg isteden?
Som en fattig skuespillers hustru.
Kan jeg ønske det for lady Viola, annet enn i mine drømmer?
Jeg ville, hadde jeg vært fri til å følge min lidenskap i dagslys.
Du følger din lidenskap fritt nok om natten.
- Wessex vil drepe deg. - Jeg kan slåss.
På teatermåten.
Som Thomas Kent er mitt hjerte ditt...
men som Viola deler elven oss...
og jeg må gifte meg med Wessex om en uke fra lørdag.
Jeg skal dra henne ned, etter dronningens ordre!
God morgen.
Tidevannet venter ikke på noen, men jeg sverger det hadde ventet på Dem.
Så her har vi Dem endelig, min herre!
Skal du ha med vaskekona?
Hennes anstand, kusinen fra landet.
De var da virkelig kjekk og galant...
akkurat som hun sa.
De kan kalle meg frøken Wilhelmina.
Ved en mer passende anledning, kanskje.
De blir nok ikke kvitt meg.
Hun har aldri trengt meg mer, det sverger jeg ved Deres underbukser!
Nå.
Dronningen spør etter Dem, svar godt.
- Er det en mann? - En mann, min herre?
Det var en mann, en teaterdikter tror jeg.
- Kommer han hjem til henne? - En teaterdikter?
En ufordragelig billig skurk! Christopher Marlows.
- Har han vært der? - Marlows?
Ja, han var det.
Flott magebelte. En skam for diktingen.
Den kjøteren!
Deres Majestet.
Rett deg opp, jente.
Jeg har sett deg.
Deres Majestet.
Hva er det du elsker så høyt?
- Deres Majestet... - Snakk høyere!
Jeg vet hvem jeg er.
Liker du historier om konger og dronninger?
Om slag og eventyr?
Eller er det platonisk kjærlighet?
Jeg elsker teater.
Få historier framført for meg av et skuespillerkompani...
De blir ikke framført for deg, men for meg. Og så?
Men høyest av alt elsker jeg poesi.
Høyere enn Lord Wessex?
Når De ikke kan funne Deres hustru...
så bør De se etter henne på teatret.
Skuespill lærer oss ingenting om kjærlighet.
De gjør den søt, de gjør den komisk, eller de gjør den vulgær.
De kan ikke gjøre den virkelig.
Jo, de kan det.
Jeg mener, de gjør ikke det, men...
Jeg tror at det er én som kan.
Lady Viola er ung og uerfaren.
Deres Majestet er erfaren.
Sannhet er skuespillets fiende. Vedder min formue på det.
Jeg trodde De var her fordi De ikke hadde noen formue.
- Ingen virker villige til å gå på veddemålet. - Femti pund.
Femti pund?
En verdig sum for et verdig spørsmål.
Kan et skuespill vise oss sannheten om kjærligheten?
Jeg er vitne til veddemålet...
og jeg vil bedømme det, om anledningen byr seg.
Jeg har ikke sett noe som kan avgjøre det hittil.
Er det mer fyrverkeri?
Det ville virke avslappende etter Lady Violas opptreden.
Ta henne da, men De er en utrolig idiot.
Hun har tapt sin dyd siden sist jeg så henne, men ikke til Dem.
Det må en kvinne til for å se det.
Marlows.
Burbage?
Hvem er det?
Vi framfører Dr. Faustus i ettermiddag.
Ikke bruk opp all energien.
- Hva vil du, Kit? - Massakren i Paris er ferdig.
- Har du siste akten? - Hvis du har pengene.
- I morgen. - Da får du også skuespillet i morgen.
Kan du holde opp?
Tjue pund ved overrekkelsen.
Hva er vel penger for menn som oss?
Jeg har dessuten et nytt skuespill på lager, en komedie av Shakespeare.
Romeo.
- Han ga det til Henslowe. - Aldri i verden!
Jeg er på vei til Deptford. Farvel, frøken Rosaline.
Jeg ga Shakespeare to sovereigner for Romeo.
Jo, men Ned og Admiralens Menn har fått oppføre det på Rose.
Forræderi!
Forræder og tyv!
Ved mitt hode, her kommer Capuletene.
Ved min hæl, samme kan det være.
Følg meg tett, jeg skal snakke med dem.
Mine herrer, god kveld! Et ord med en av dere.
Skal du gjøre det sånn?
I posisjon.
- Ved mitt hode, her kommer Capuletene. - Ved min hæl, samme kan det være.
Følg meg tett. Jeg skal snakke med dem.
Mine herrer, god kveld! Et ord med en av dere.
Bare ett ord med en av oss?
Gjør noe i tillegg, gjør det til et ord og et slag.
Hvor er den skribentkjeltringen som ikke kan holde pennen i blekkhuset?
Hva er dette for en berme?
Trekk sverdet, hvis du er en mann!
Praktfullt!
Til og med en hund.
Jeg ber dere!
Ikke med mine rekvisitter!
- Will! Hva... - En forfatterkrangel.
Helt normalt.
Bli der.
Du er skadet.
Jeg drømte i natt om et forlis.
- Du ble skylt i land i et fjernt land. - Å, ikke ennå!
Ikke ennå.
Vi trenger den til balkong-scenen.
Min investering. Lambert!
Hevn!
En berømt seier!
Hold øltønner og lår åpne!
Hvilket lykkelig øyeblikk!
- Dette er en kro! - Det er også en kro.
- Jeg husker deg. Dikteren! - Ja, William Erobreren.
En om gangen.
For en kjekkas! Fortell om deg selv mens jeg hisser deg opp.
- Dette er et beryktet hus! - Ja, men det har et godt rykte.
Ingenting galt i å ta en drink.
Velkommen, og skål for Admiralens Menn!
Kent...
du har fortsatt ikke dyppet staken.
"Staken"?
Herr Fennyman, fordi du elsker teater, skal du få en rolle i stykket.
Jeg skriver om en apoteker, en liten, men viktig rolle.
Å, tusen takk.
Så hva handler skuespillet om?
Det er denne guvernanten...
Stille!
Mester Shakespeare...
har spurt meg om å spille rollen som apotekeren.
Apotekeren?
Hvilken historie er det? Hvor er forliset?
Hvordan ender komedien?
- Skulle ønske jeg visste det. - Gjør ikke du det, hvem gjør det da?
La oss få noen pirater, klovner og en lykkelig slutt...
ellers så sender vi deg tilbake til Stratford, og til kona di.
Will! Henslowe! Hør etter, alle sammen!
Det er en svart dag for oss alle! Nyheter fra en kro i Deptford.
Marlows er død!
Knivstukket.
Stukket i hjel på en kro i Deptford.
Hva har jeg gjort?
Han var den største av oss alle.
Et stort lys har sluknet.
Tilgi meg-
Gud, tilgi meg.
"En morgen i måneden mai
"Fra køya hopper jeg ut
"Når dagen bryter ut
"Jeg møter en fortryllende møy... "
De ser trist ut. La oss ta en ridetur.
- Det er ikke min ridedag i dag. - Å, beklager, jeg trodde det var en hest.
Jeg skal til kirken.
Jeg forstår. Det er å forvente.
Det er å forvente... på en søndag.
Og på en sorgens dag.
Jeg har bare møtt karen en gang i Deres hus.
Sorgens dag?
Hvem er død?
Å kjære, jeg trodde ikke jeg skulle fortelle Dem det.
Et stort tap for skuespill og dans.
- Er han død? - Han ble drept i natt på en kro.
Kom, vi ber for hans sjel.
Spar meg, kjære gjenferd.
Spar meg, for Kristi kjærlighet!
Min elskede.
Jeg trodde du var død.
Det er verre.
Jeg har drept en mann.
Marlowes hånd var i min Titus Andronicus...
og Henrik VI var som et hus bygd på hans murer.
Du har aldri snakket så godt om ham før.
Han har ikke vært død før.
Jeg ville bytte alle skuespill jeg vil skrive, mot alle hans som aldri blir skrevet.
Du lyver.
Du lyver her ved elven, som du løy i sengen min.
Min kjærlighet er ingen løgn.
Jeg har en hustru...
og jeg kan ikke ekte Sir Robert De Lesseps' datter.
Min hustru behøvde ikke å komme fra Stratford for å fortelle deg det...
men likevel tok du imot meg i sengen.
Blåøyd kjærlighet.
Jeg elsket forfatteren, og bød meg fram for en sonett.
Jeg tok mer feil enn jeg trodde.
Ja, du tok feil...
for jeg visste ikke hvor høyt jeg elsket deg.
Jeg elsker deg, Will...
hinsides all poesi.
- Du løp fra meg. - Da jeg trodde du var død...
tenkte jeg ikke på uskrevne skuespill...
men bare på at jeg aldri skulle få se deg igjen.
Jeg så vår slutt, og den vil komme.
- Du kan ikke gifte deg med Wessex. - Hvis ikke med deg, hvor-for ikke med ham?
Ekter jeg ikke ham, forstår dronningen grunnen...
og det betyr slutten på Shakespeare.
Men jeg kommer til Wessex som enke etter disse løfter...
som er like høytidelige som de er verdslige.
For å ha drept Julies slektning, Tybalt...
han som drepte Romeos venn, Mercutio...
blir Romeo bannlyst.
- Men munken som viet dem... - Er det meg?
Det er deg. Munken som viet dem gir Julie et brygg hun skal drikke.
Det er et hemmelig brygg. Det får henne til å virke død.
Hun legges i Capuletfamiliens gravkammer.
Men hun vil våkne til liv og til kjærlighet når Romeo kommer tilbake.
Jeg har ikke sagt alt.
Ved skjebnens ulykke, forsvinner beskjeden til Romeo om munkens plan.
Han hører bare at Julie er død.
Derfor går han til apotekeren...
Det er meg!
. Og kjøper en dødelig gift.
Han går inn i gravkammeret for å si farvel til Julie som ligger der som død.
Han drikker giften.
Han dør ved hennes side...
og så våkner hun, og finner ham død.
Julie tar hans dolk...
og dreper seg.
Ja, dette får dem til å dø av latter.
Sørgelig... og storslagent.
Jeg har en blå fløyelshatt som vil passe.
Jeg har sett en apoteker bruke en sånn.
Helt lik.
Ja...
Den kan brukes.
Men det mangler en scene.
Mellom bryllup og død?
Skuespillet...
er skrevet ned for deg.
Jeg fikk skriveren i Bridewell til å gjøre det.
Han har en pen håndskrift.
Det er en ny scene der.
- Vil du lese den for meg? - "Må du gå? Det er ei ennå dag.
"Det var nattergalen, ingen lerke...
"som trengte seg inn i ditt øres hulrom.
"Hun synger for natten i granatepletreet.
"Tro meg, elskede, det var nattergalen.
"Det var lerken, morgenens budbringer...
"og ingen nattergal.
"Se, min elskede, slike strimer av lys...
"som blonder på de splittede skyer i øst.
"Nattens lys har brent ut...
"og dagen lister seg listig over...
"de disige fjelltoppene.
"Jeg må dra bort for å leve eller forbli for å dø.
"Det lys er ikke dagslys, det er det jeg vet.
"Det er en meteor som solen puster ut...
"for å være denne natts fakkelbærer...
"for å lyse opp din vei til Mantova.
"Så forbli.
"Du trenger ikke å reise.
"La meg bli tatt.
"La meg hugges til døde.
"Jeg er glad til om du vil det så.
"Jeg ønsker heller å bli...
"enn å måtte gå.
"Kom, død, og velkommen.
"Julie vil det så. "
Du vil nå langt heri livet.
Jeg håper vi kan jobbe sammen igjen.
"Jeg har slike dødelige droger at Mantovas lov...
"straffer med død han som våger bruke dem. "
Så ham. Så meg.
"Ha dette...
"i hvilken væske du vil, og... "
Hva var det nå igjen?
"Slik smektende lyd av elskovens tunger i natten.
Shakespeare!
Frekke blekkdynka valp!
Jeg setter deg på rett plass, som er i helvete!
- Du er på mitt territorium nå! - Som jeg skal slåss med deg!
Jeg er mer enn villig!
Ingen venner her.
Dette er Kit Marlowes morder!
Will?
Jeg gledet meg over hans død, trodde det var din. Det er alt jeg vet.
Det er sant.
Det var en krangel på kroa.
Marlowe angrep, og fikk sin egen kniv i øyet.
En krangel om regningen.
Regningen? Å hvilken forfengelighet!
Ikke regnskapet, regningen!
- Jeg er løst fra det. - Hvor er hun?
Steng den.
Rose beskytter kjeltringen som spytter på mitt navn!
Riv det ned, stein for stein.
Jeg vil pløye det ned i bakken, og dekke det med kalk!
Herr Tilney, hva er dette?
Oppvigleri og usømmelighet.
Teatermester, hun er her borte.
- Hvor da, gutt? - Der.
Jeg så puppene hennes.
Så, en kvinne på scenen!
En kvinne! Dette teatret er stengt!
Hvorfor det?
For vulgariteter og uforskammetheter!
Og for å fremvise en kvinne på en offentlig scene!
Ikke ham, henne!
Det var henne jeg mente.
- Han er en kvinne. - Dette teatret er stengt.
Det vil bli hengt opp kunngjøring!
Ned, jeg visste ingenting om dette.
- Ingen visste. - Jo, han.
Jeg så ham kysse puppene hennes.
Det er over.
Jeg er lei for det, herr Henslowe.
Jeg ville bli skuespiller.
Jeg er lei for det, Will.
Du var...
praktfull.
Takk.
Er alt i orden?
Jeg ville ha blitt god.
- Jeg ville ha vært glimrende. - Jeg også.
Begge to.
Lambert, drep ham.
Det kan vente.
Teatermesteren forakter oss som løsgjengere og retorikkens kremmere.
Men min far, James Burbage...
var den første som fikk kongelig lisens til å starte et skuespillerkompani...
og han fikk forfatterskapet fram i dikterne.
Vi må vise dem at vi er menn med begavelse!
Will Shakespeare har et skuespill.
Jeg har et teater. Bruk Curtain.
Med tillatelse av Burbage en Hugh Fennyman Produksjon
med Henslowes presentasjon av Admiralens Menns framførelse
av den Fremragende og sørgelige Tragedie om ROMEO og JULIE
Med Fennyman som Apoteker klokken tre om ettermiddagen.
Vi trenger en Romeo.
Mitt skip ligger ankret, seilklart for Virginia i ettermiddag, når høyvannet kommer.
Ikke gråt.
De får en koloni nå.
Og De, min herre, får 5000 pund...
gjennom disse papirene.
Kunne De låne meg rundt 50 i gull...
så jeg kan få betalt regningene for oppankring?
Bruden!
God morgen.
Jeg ser dere gjør forretninger, så la oss dra til kirken.
Forsvinn!
Den fremragende og Sørgelige Tragedie om ROMEO og JULIE
Å, min herre!
- Vær snill mot henne! - Jeg skal det.
Gud velsigne Dem!
Takk. La oss dra.
Tidevannet venter ikke!
Farvel! Dere er alle velkommen i Virginia!
Er denne fin?
Utsvevenhet har blitt underholdning! Lastefullhet likedan!
Forfengelighet og stolthet har blitt underholdning!
Dette er kjernen i underholdningen!
To...
To husstander...
- Vi er fortapte. - Nei, dette vil gå bra.
- Hvordan kan det det? - Vet ikke, det er et mysterium.
To husstander...
begge like i verdighet...
i fagre Verona...
hvor handlingen utspilles.
Gammel motvilje bryter ut i nytt opprør...
hvor sivilt blod besudler sivile hender.
Fra de fatale lender til disse to fiender...
tar et elskende par sine liv...
med hvis ulykke og medfølelse de overvinner...
sine foreldres stridigheter ved deres død.
Dere som ikke tålmodig vil høre...
går her glipp av hva vi vil framføre.
- Glimrende! - Var det?
Bra?
Gregor, jeg sverger, jeg vil ei underkastes.
Nei, da hadde vi vært det allerede.
Så blir vi fornærmet, trekker vi sverdene!
- Mester Shakespeare. - Lykke til, Sam.
Det er ikke min skyld. Jeg klarte det i går.
Si en replikk.
"Avreise er slik en søt smerte. "
- Vi har et nytt problem. - Hva gjør vi nå?
- Forestillingen må... du vet. - Fortsett!
Julie kommer ikke før om 20 sider. Alt ordner seg.
- Hvordan? - Vet ikke, det er et mysterium.
- La dem begynne. - Med rynket panne går jeg forbi.
- La dem få det som de vil! - De våger ei.
Jeg biter på tommelen foran dem for å vanære dem.
Er det oss De vil vanære?
Kan vi snakke?
Vi har ingen Julie.
- Ingen Julie? - Det vil ordne seg, madam.
Hva med Sam?
- Hvem er du? - Thomas Kent.
Kan du rollen?
Hvert eneste ord.
Jeg drar i vei, ser intet tegn...
annet enn min egen storslagenhet.
Guvernante!
Hvor er min datter? Be henne komme.
Ved min dyd, som jeg mistet i 12-årsalderen...
jeg ba henne komme.
Vesle marihøne!
Hvor er jenta?
Lille lammet!
Julie!
Hvem kaller?
- Nå havner vi i kasjotten. - Ser deg i fengsel.
Deres mor...
Jeg er her, hva er Deres ønske?
Dette er saken.
Guvernante, vi må snakke i hemmelighet.
Kom tilbake igjen, jeg vil ha Deres råd.
De vet min datter er i passende alder.
- Jeg kjenner hennes alder til minste time. - Hun er ikke 14.
Vedder alle mine 14 tenner på det, men når sant skal sies...
så har jeg kun fure igjen...
Si meg, Julie...
hva mener du om å gifte deg?
Det er en ære jeg ei drømmer om.
Jeg er spiddet.
Fatt mot, det kan ikke være så ille.
Spør etter meg i morgen...
og du finner en mann i graven.
"Jeg har slike dødelige droger...
"at Mantovas lov straffer med død han som våger bruke dem. "
Først ham, så meg.
Romeo, forsvinn!
Folk er opprørt, og Tybalt er drept. Stå ikke bare der!
Prinsen dømmer deg til døden om du blir tatt!
Jeg er i sjansens makt!
Hvorfor forblir du da her?
Hvor løp han som drepte Mercutio?
Morderen, hvor løp han?
- Der ligger Tybalt. - Bli med meg.
Jeg befaler deg å adlyde i prinsens navn!
"Å, jeg er i sjansens makt. "
Er du gin?
"Er du gift, skal min grav bli min bryllupsseng. "
Må du da gå...
kjærlighet, herre...
ektemann og venn?
Jeg må høre fra deg hver dag i timen...
for i et minutt er det mange dager.
Det synes derfor som år før jeg igjen...
skuer ned på min Romeo.
Farvel.
Tror du vi vil møtes igjen?
Når jeg ser deg slik der nede...
er det som å se deg død i bunnen av en grav.
Enten svikter mitt syn, eller så er du blek.
Så tro meg da, elskede...
i mine øyne gjør du likeså.
Tørst sorg drikker vårt blod.
Adjø.
Ta denne flakong, gå så til sengs...
og drikk likøren opp.
Ingen varme, ingen pust skal røpe at De lever.
Og i denne lånte likeheten av død...
skal du forbli i toogførti timer...
for så å våkne opp fra en behagelig søvn.
Apoteker!
Kom herover. Jeg kan se De er fattig.
Ta disse 40 dukater.
- La meg få noen dråper gift... - Jeg har slike dødelige droger...
at Mantovas lov straffer med død han som våger bruke dem.
Min fattigdom samtykker, men ikke min vilje.
Jeg betaler Deres fattigdom, ikke Deres vilje.
Øyne, ta deres siste blikk.
Armer, deres siste omfavnelse.
09 lepper...
pustens dører...
forsegler med et kyss...
den tidløse avtale...
med den fengslende død.
Kom, bitre følger.
Kom, beske fører.
Du, desperate los,
slå mot de knusende klipper din sjøsyke tapte båt!
Dette er for min elskede!
Apoteker.
Din gift virker raskt.
Så med et kyss...
Jeg dør.
Hvor er min herre?
Jeg minnes godt hvor jeg er. Hvor er min Romeo?
Død!
Hva er dette?
En kopp, knuget i min elskedes hånd?
Gift...
har blitt hans tidløse slutt.
Å, lykkelige dolk...
dette er din slire.
Hvil der...
og la meg dø.
Morgenen bringer en dyster fred...
solen skjuler sitt hode av sorg.
Så gå da bort og snakk om disse sørgelige ting.
Noen skal bli tilgitt...
og noen skal bli straffet...
aldri har en historie hatt mer smerte...
enn denne om Julie...
og hennes Romeo.
- Gud velsigne Dronningen! - Jeg arresterer Dem i Dronningens navn!
Arresterer hvem, herr Tilney?
Alle sammen!
Admiralens Menn, Chamberlains Menn...
og alle dere bråkmakere som står der i forakt...
for min autoritet, som er gitt meg av Hennes Majestet!
Forakt? De stengte Rose, og jeg har ikke gjenåpnet det.
Den kvinnen er en kvinne!
Hva?
Mener du den geita der?
Jeg skal se til at dere havner i kasjotten, i Hennes Majestets navn!
Herr Tilney!
Bruk mitt navn med måte. De kunne slite det ut.
Dronningen av England overværer ikke...
forestillinger om offentlig uanstendighet.
Så det er noe som ikke stemmer.
Kom, mester Kent, få se på deg.
Illusjonen er bemerkelsesverdig.
Så din feil, herr Tilney, er lett å tilgi.
Men jeg vet hva det vil si å være kvinne i et mannsyrke.
Gud skal vite at jeg vet det.
Takk til deg, mester Kent.
Hadde bare Lord Wessex vært her.
Det er han.
Deres Majestet.
Jeg husker det var et veddemål...
om et skuespill kunne vise sannheten om kjærligheten.
Jeg tror du tapte veddemålet i dag.
Du er en livlig gutt. Likte du stykket?
Jeg likte når hun tok livet av seg, Deres Majestet.
Mester Shakespeare.
Neste gang De kommer til Greenwich, kom som Dem selv...
så kan vi snakke mer sammen.
Deres Majestet.
Så, Lord Wessex...
alt mistet Deres hustru?
Jeg mangler riktignok min brud...
og mitt skip seiler til den nye verden på ettermiddagens høyvann.
Hvordan skal dette ende?
Slik historier gjør når kjærligheten fornektes...
med tårer og en reise.
De som Gud har forenet...
kan ikke engang jeg skille.
Mester Kent.
Som jeg forutså, mistet Lord Wessex sin hustru i teatret.
Si farvel, og send henne avgårde.
Det er på tide å gjøre opp.
- Hvor mye var veddemålet? - Femti shilling.
Pund.
Gi dem til mester Kent. Han vil sørge for at de havner rett.
Be mester Shakespeare om å skrive noe muntrere neste gang...
på de hellige tre kongers aften.
For sent.
Min Lady Wessex.
Ikke lenger en leieskuespiller.
Femti pund, Will...
til den sanne kjærlighetens dikter.
Jeg er ferdig med teater.
Teatret er for drømmere.
Se hvor drømmene førte oss.
Det var vi som gjorde det.
Og jeg ville aldri ha ønsket det annerledes.
Jeg har såret deg, og er lei for det.
Hvis det betyr at du ikke vil skrive mer...
så blir jeg desto mer såret.
Dronningen forlanger en komedie, på...
hellige tre kongers aften.
En komedie.
Hvem skulle helten være?
Den mest miserable i hele kongeriket, syk av kjærlighet?
Det er en begynnelse.
La ham være en hertug, og din heltinne...
Solgt i et ekteskap, og halvveis i Amerika.
Til havs, da.
En reise til den nye verden.
En storm. Alle er fortapte.
Hun går i land på...
en øde strand.
Hun føres til hertugen...
Orsino.
Bra navn.
Hun er redd for sin dyd, så hun kommer utkledd som gutt.
Og kan derfor ikke vise sin kjærlighet.
Men alt ender godt.
Hvordan da?
Jeg vet ikke.
Det er et mysterium.
Du vil aldri bli gammel for meg...
eller visne bort...
eller dø.
Ikke du heller.
Farvel, elskede.
Ett tusen ganger farvel.
Skriv godt for meg.
Hellige Tre Kongers Aften
Min historie starter på havet...
en farlig reise til et ukjent land.
Et forlis.
Det ville farvann bruser og bølger.
Det stolte fartøy slåss i biter...
og alle de hjelpeløse sjeler i henne...
drukner.
Alle unntatt én;
en lady...
hvis sjel er mektigere enn havet...
og hennes ånd sterkere enn sjøens omfavnelse.
Hun får ingen våt grav...
men begynner et nytt liv på en fremmed kyst.
Det blir en kjærlighetshistorie...
for hun er min evige heltinne.
Hennes navn er Viola.
Scene 1. Havets Kyst Viola: